“20 пар гладіаторів Лукреція Сатрія, неодмінного фламіна Нерона, сина імператора, і 10 пар гладіаторів його сина, Лукреція Валента, будуть битися в Помпеях з 6-го по 3-й день квітневих ід; велика звіряча травля, тент. Писав Емілій Целер, один, при місячному світлі”. Римський драматург Теренцій з гіркотою згадує про випадок, коли на першій виставі його комедії “Свекруха” народ, дізнавшись, “що будуть гладіатори, полетів, кричачи і штовхаючись, б’ючись за місця” в амфітеатр, після чого зала спорожніла і п’єса провалилася.
Цицерон в листі до свого друга Марка Маріо так відгукується про бестіарії: “Залишається згадати про бої з дикими звірами, по два в день протягом п’яти днів; вони були чудовими, але що це за задоволення для освіченої людини дивитися або як слабка людина буде розтерзана могутнім звіром, або як прекрасний звір пронизаний мисливським списом?”
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/DSCN3320-1024x768.jpg)
Будівля помпейского амфітеатру самотньо височіє на просторому майдані, розташованому в південно-східному краю міста. Еліптичне тіло амфітеатру зі східного і південного боку настільки близько примикає до міських стін, що дві найближчі фортечні вежі, як це добре видно на одній фресці з Помпей, використовувалися для прикріплення тенту (детальніше про фреску “Бійка в Амфітеатрі” і про саму подію можна прочитати тут).
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/pompei_fresco.jpg)
Амфітеатр в Помпеях був побудований в 80-х роках до н. е. одночасно з Одеоном і на кошти магістратів. З усіх відомих до цього часу римських амфітеатрів помпейский – найдавніший. Його конструкція істотно відрізняється від амфітеатрів більш пізнього часу, наприклад, від знаменитого Колізею в Римі. Відкриття амфітеатру в Помпеях, а це сталося ще в 17 столітті, дало можливість простежити еволюцію будівництва подібних споруд в античному Римі. У той же час деякі особливості помпейского амфітеатру пояснюються виключно місцевими умовами: характером навколишньої природи, сусідством з міською стіною.
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/DSCN3334-1024x768.jpg)
Поздовжня вісь амфітеатру орієнтована в бік Везувію. Споруда, що вміщує 20.000 глядачів (тобто все місто), здається зовні невисокою, приземистою. Лише піднявшись на верхні щаблі, можна бачити, що її арена знаходиться на дні величезної, викопаної в землі овальної чаші, по краях якої розташовані місця для глядачів. Тільки два останні ряди спираються на надземну склепінчасту крипту, яку підтримує зовнішня стіна, укріплена могутньої аркадою. У чотирьох місцях з боку міста до стіни примикають зовнішні сходи, двоє з них подвійні.
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/DSCN3337-1024x752.jpg)
Контури арени, що представляє собою еліпс з осями 66,7 х 35 м, багато разів повторюються огинаючими її проходами, рядами лав і, нарешті, зовнішньою стіною споруди, осі якої становлять 136,7 х 104 м. Для безпеки арена відокремлена від глядачів стіною висотою 2 м, яка була розписана сценами з гладіаторського життя. Місця для глядачів розділені парапетами і вузькими проходами на три яруси. Лави перших п’яти рядів, були призначені для найпочесніших громадян, місця другого ярусу, що займає 20 рядів, були платними, а третього, який налічує вісімнадцять рядів, – безкоштовними. Жінкам після наказу Августа дозволялося сидіти тільки на самому верху, в маленьких ложах, розміщених над верхнім ярусом.
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/DSCN3386-768x1024.jpg)
Разючу винахідливість проявили будівельники амфітеатру в розташуванні входів та сходів, що направляють і організують рух глядачів. Відвідувачі верхнього, третього, ярусу піднімалися на свої місця по зовнішнім сходам. Глядачі першого і другого ярусу проходили через арочні отвори, що ведуть в підземні склепінні коридори. Два найширших коридори, у 5 метрів кожен, ведуть прямо на арену. Причому один з них з південного боку, де амфітеатр дуже близько підходить до міського муру, повернутий на захід на 90 градусів.
![](https://krystynopol.info/wp-content/uploads/2021/08/DSCN3330-1024x768.jpg)
Цими коридорами користувалися глядачі першого ярусу, а потім звідси виходили на арену гладіатори. По вузькому проходу в центрі західного боку будівлі виносили полеглих і поранених бійців та вбитих звірів. Два коридори на західній стороні і симетрично два – на східній стороні з’єднуються з підземною склепінчастою криптою, що огинає арену під нижніми ступенями другого ярусу. У центрі будівлі вона перегороджена двома стінами, які ділять її на два ізольовані один від одного рукава: північний і південний. Це зроблено для того, щоб глядачі користувалися прилеглими входами і не переходили з однієї половини в іншу.
Через отвори, пророблені в стінах крипти, глядачі потрапляли в вузьку відкриту галерею, розташовану між першим і другим ярусом. Ці отвори використовувалися також для освітлення та провітрювання підземного склепіння. Сходи, споруджені у відкритій галереї, доводять до радіально розташованих сходинок-променів, які ділять трибуни на сектори. Через отвори у внутрішній стіні відкритої галереї можна пройти і на перший ярус, який також розділений на сектори радіальними стінками. Для захисту глядачів від дощу під час ігор над трибунами натягався тент – веларій (velarium).
В амфітеатрі немає підвальних приміщень.
Джерела: “Помпеї. Геркуланум. Стабія.” – В. І. Кривченко. Мистецтво, 1981 р., Стор. 83-87.
На фото вгорі: загальний вигляд амфітеатру у Помпеях з північно-західного боку. Фото Ю.Гринів. 2010 р.